Cele mai vechi povești spuse vreodată sunt scrise în stele.
Povești de dinaintea omului și zeilor, când titanii stăpâneau pământul.
Titanii erau puternici,
dar domnia lor a fost încheiată de fiii lor:
Zeus, Poseidon și Hades.
Zeus l-a convins pe fratele lui, Hades,
să creeze o fiară atât de puternică, încât să-i învingă pe părinții lor.
Și, din propria carne,
Hades a dat naștere unei orori de nedescris:
Krakenul.
Zeus a devenit regele cerurilor.
Poseidon, regele mărilor.
Și Hades, păcălit de Zeus,
a fost lăsat să conducă lumea de dincolo, în întuneric și suferință.
Zeus a fost cel care a creat omul,
iar rugăciunile omului hrăneau nemurirea zeilor.
Dar în timp, omenirea a devenit neliniștită.
A început să se îndoiască de zei
și, în cele din urmă, s-a răsculat împotriva lor.
Pe această lume, a venit un copil.
Un băiat care avea să schimbe totul.
Perseu.
Ce este, fiule?
Voi avea un frate sau o soră în curând.
Crezi că o să-l iubim altfel
decât te iubim pe tine. Ei bine, nu.
Acest copil va fi al tău.
Eu...
nu sunt fiul nimănui.
Sunt tatăl tău, Perseu. Marmara e mama ta.
Și tu vei fi întotdeauna fiul nostru.
Legătura dintre noi e mult mai mare decât cea de carne și oase.
Dragostea noastră pentru tine
e acea dragoste pentru care zeii și regii se luptă.
N-am înțeles niciodată zeii.
Dar nici eu nu mă îndoiesc că ai fost salvat pentru un motiv.
Și într-o zi,
acel motiv te va duce departe de aici.
Dar nu în seara asta, nu?
12 ANI MAI TÂRZIU
Perseu!
Devii fragil, bătrâne.
Marmara! Marmara!
Altă zi, tot nimic!
Prinsă de recif.
Cui să arăt recunoștința noastră pentru această minunată dărnicie?
Spyros, te rog.
Lui Poseidon? Lui Zeus? Cui să-i mulțumesc, Marmara?
- Celor care îi provoacă. - Mi-au zdrobit insula.
Au trimis o molimă pe-a ta.
Iau ce vor de la noi. Suntem sclavii lor.
Zeii ne-au dat viață.
Pentru asta ar trebui să fim recunoscători.
Sunt sătul să fiu recunoscător pentru resturi.
Sunt pescar. Perseu e pescar.
Până și asta ne-au luat. Ceea ce suntem.
Însă tot vor să-i iubim.
Într-o zi,
cineva va trebui să ia atitudine.
Într-o zi, cineva va trebui să spună:
"De ajuns".
Ca în ziua când ai venit la mine.
Furtuna m-a dus direct la tine.
Știu că ai întrebări, fiule.
Aș vrea să fi avut răspunsurile.
Am tot ce-mi trebuie...
chiar aici.
Noapte bună, fiule.
Ține-o drept!
Tekla, cununa.
Adu cununa.
Statuia lui Zeus. Impunătoare!
Ceva nu e în regulă!
Soldații... Ce fac?
Haideți!
Sus!
Țineți-vă!
În numele regelui și al reginei!
Cine sunt?
Soldați din Argos.
Ce au făcut?
Au declarat război. Război împotriva zeilor.
- Hai să întoarcem barca. - Nu.
Nu face nimic.
În spatele tău!
Țineți-vă!
Tekla.
Unde e băiatul?
Tekla!
Nu!
- Du-te! - Nu!
Nu!
Zeus, trebuie să-i pui capăt. Ne atacă templele!
- Și întinează imaginea lui Zeus. - Am putea comunica cu ei.
- S-ar putea ajunge la o învoială. - Un armistițiu!
Nu!
Eu i-am creat.
Și ei îmi răsplătesc dragostea sfidându-mă?!
Nu va fi niciun armistițiu!
În sfârșit.
Puțină furie din partea ta.
Cât timp a trecut?
Cât timp, frate,
de când nu mi-ai mai văzut chipul?
Hades.
Ani nesfârșiți am urmărit din lumea de dincolo
și ți-am văzut mânia temperată cu dragoste.
I-ai creat pentru un singur motiv:
Ca rugăciunile lor să ne hrănească nemurirea.
Dar tu îi iubești prea mult.
Au devenit puternici.
Și acum sunt silit să mă ridic pentru că suntem toți amenințați.
Ce vrei, frate?
Lasă-mă să mă dezlănțui asupra lor.
Se vor ruga din nou...
iar tu te vei scălda iar în venerația și teama lor.
Și vom fi puternici din nou.
Locul lui e în infern, nu aici.
Nu-mi spune tu mie unde mi-e locul.
Spui că dragostea ne hrănește.
Dar tu depinzi de dragostea lor.
Eu am învățat să trăiesc doar din frica lor,
din durerea lor.
Zeus, fratele nostru grăiește adevărul. Ascultă-l.
Du-te. Fă ce vrei.
Tată, avem nevoie de muritori.
Nu, Apolo.
Hades are dreptate.
Obrăznicia lor are un preț.
Ca și copiilor, trebuie să li se amintească de ordinea lucrurilor.
Dă un exemplu, frate.
Stârnește-i unii împotriva celorlalți
și înapoi în brațele noastre.
- A noastră e ultima corabie? - Nu, căpitane.
E singura.
El e de-al nostru?
Nu, l-am găsit lângă Paxos, printre morții noștri.
Era singurul supraviețuitor.
Lasă palatul să-i hotărască soarta.
Formație de patru!
Haide.
Dacă le arătăm zeilor dragostea noastră,
ei o să ne-o arate pe-a lor.
Ei ne-au dat porumbul din lanuri și soarele de pe cer.
Sunt toate daruri.
Iar darurile pot fi luate. O să ni se ia,
dacă nu arătăm dragoste zeilor.
Dacă n-o facem, vom rămâne în mizeria și amărăciunea pe care ne-am atras-o.
- Zei, ne cerem pedeapsa. - La o parte!
Frumusețea și claritatea servituții.
Omul nu poate domni peste oameni. Sfidați zeii și veți fi pedepsiți.
Asta e tot?
Am pierdut mulți oameni, Majestate,
dar am izbândit.
Pentru regele Cefeu! Pentru regina Casiopeea!
Nu.
Pentru voi...
legiunea noastră puternică.
Eroii noștri care au îndrăznit să lovească în inima lui Zeus!
Templele ard.
Statuile au căzut!
Sunt flămânzi după rugăciunile noastre.
În seara asta,
după o eră de strădanii,
soarele nu mai apune peste ocean.
Ci peste Olimp!
O nouă eră a început!
Era omului!
Încruntarea nu te prinde, Andromeda.
Bea ceva, o să te simți mai vioaie.
Andromeda...
Cum te numești?
Perseu.
Ia asta.
Bea, te rog.
- Jos mâinile. - Ajunge!
Fiica noastră, misionara.
Ai văzut ce se întâmplă acolo?
Te-ai deranjat să te uiți măcar?
Suntem o sursă de inspirație.
Sute din oamenii noștri și-au pierdut viața
și totuși noi sărbătorim.
Provoci zeii și te porți de parcă nu vor fi consecințe.
Ce vrei? Ar trebui să ne temem?
Să tremurăm și să facem pe noi de frică?
Zeii au nevoie de noi.
Au nevoie de venerația noastră.
Noi de ce avem nevoie de la ei?
- Uitați-vă la fiica mea. - Nu.
Ce-ar putea fi mai divin decât chipul ei?
Mai frumoasă decât toate femeile din Grecia.
Decât însăși Afrodita. Olimpienii ar trebui s-o invidieze.
- Noi suntem zeii acum. - Regina mea, te dai în spectacol.
Interesant.
Voi de colo!
Sunteți mizeria de sub unghiile noastre.
Însăși suflarea voastră e un dar din Olimp.
Ați insultat puteri dincolo de înțelegerea voastră.
Cine ești tu?
Eu sunt Hades.
Îngenunchează.
Nu acum, Perseu.
O să ai ocazia.
Ce știi tu despre frumusețe?
Ce e mai frumos decât moartea?
Privește-mă, regină muritoare.
- Mamă! - Prințesă!
În 10 zile,
când va fi eclipsă de soare,
voi dezlănțui krakenul.
Argos va fi șters de pe fața pământului
și voi toți odată cu el.
Dacă nu
sacrificați prințesa
pe care, în mod nesăbuit, o asemuiți cu zeii.
Numai ea va satisface krakenul
și pe Zeus
pe care l-ați jignit într-atât.
Alege-ți penitența, Argos.
Nimicire sau sacrificiu.
Aceasta e voia lui Zeus.
Voia părintelui tău.
Există un semizeu în Argos.
Imposibil.
E al tău.
Numele lui e Perseu.
I-am putea oferi adăpost.
I-am auzit rugăciunile?
Fiul ăsta n-are dragoste pentru mine.
Nu se deosebește de alții care ne-au întors spatele.
Pentru ultima oară, semizeu, vorbește!
- Nu sunt semizeu. - Cine ești? De ce ai fost trimis?
Nu știu.
Vă sfătuiesc împotrivă, sire.
- Nu e demn de încredere. - Ce-ai vrea să fac? Draco!
Lasă-l.
Să fie posibil?
Dacă e adevărat că ești fiul lui Zeus,
ne poți salva.
Trebuie să ne salvezi.
Nu vă pot salva, sunt doar un om.
Stăpâne, oricât de îngrozitor e să rostesc aceste cuvinte,
un sacrificiu e singura cale.
Nici să nu rostești cuvântul!
Are dreptate.
Nimeni n-ar trebui să moară pentru mine.
Dă-i drumul lui Perseu.
Sire, trebuie să scoatem prințesa din oraș acum.
- Voi găsi un loc unde s-o ascund. - Nu te poți ascunde de Hades.
Așa spune fiul bastard al unui zeu.
Tatăl meu
a fost ucis de un zeu.
Mama mea, sora mea...
toți cei dragi mie au fost uciși de un zeu.
Eu repar plase,
nu făuresc săbii.
Semizeule, ai un vizitator.
Spune că te cunoaște.
Numele meu e lo, Perseu.
Și de unde mă cunoști?
Te-am vegheat toată viața.
Eu te-am îndrumat la familia ta.
Ești zeiță?
Există zei și există oameni.
Și mai existăm noi, cei care suntem între.
Cu mulți ani în urmă,
am refuzat avansurile unui zeu.
Am fost blestemată cu tinerețe veșnică.
Ăsta nu prea e un blestem.
Am trăit ani de zile văzându-i pe cei dragi pierind.
Îmi închipui că asta înțelegi.
E adevărat?
Sunt fiul lui Zeus?
Da.
Povestea nașterii tale a început odată cu revolta regelui Acrisiu.
Omenirea s-a săturat de maltratarea și cruzimea zeilor.
Acrisiu a condus un asediu asupra Olimpului.
Se spune că alți zei
au vrut să-l distrugă pe Acrisiu și oastea sa,
dar Zeus iubea oamenii prea mult.
În schimb, a ales să dea un exemplu cu Acrisiu.
S- a deghizat în rege.
Și a vizitat odaia unde dormea soția regelui.
Regele meu.
Zeus?
Acrisiu a înnebunit de mânie.
A ordonat executarea soției sale
și a fiului nou-născut al lui Zeus.
Te blestem, Zeus!
Îți neg trupul pe care l-ai pângărit
și pe copilul bastard odată cu el!
Nu!
Regina și copilul ei au fost aruncați în mare.
Mama ta a murit, însă tu,
în parte om, în parte zeu, ai trăit.
Te-am vegheat de atunci,
așteptând ziua când aveai să ajuți să se pună capăt tiraniei zeilor.
Ai fost născut ca să omori krakenul.
Nu știu de ce m-am născut,
sau ce sunt.
Dar știu că nu krakenul vreau să-l omor.
Cum ajung la Hades?
Dacă krakenul piere,
Hades va fi destul de slăbit, încât să-i dai o lovitură de moarte.
Numai atunci vei avea parte de răzbunarea pe care o cauți.
Atunci ar face bine să mă elibereze.
Dacă krakenul poate fi ucis,
vrăjitoarele din Stygia vor ști cum.
Vrăjitoarele sunt mai departe decât a fost vreodată legiunea.
Niciun om nu poate merge acolo.
Niciun om.
Nu te amesteca, lo.
Zeus, iartă-ne pentru aceste afronturi și protejează-ne.
Încă mai crezi că ne vor ajuta?
Asta e sinucidere.
Și scuturile. Hai, băieți.
E o cauză pierdută.
N-avem nicio șansă și o știi.
Iată pe cine ai atras în asta, Perseu. O gardă de onoare.
Tineri care arată bine la inspecție
și ostași bătrâni care se apropie de pensionare.
Știi ce e krakenul?
Krakenul e sfârșitul nostru. O fiară colosală.
Nu gândește, nu simte. Până și zeii se tem de ea.
- Iar tu... ai s-o omori. - Nu veni.
- N-am nevoie de ajutorul tău. - Firește că nu.
Ești fiul lui Zeus.
- Dar noi avem ordine. - Haideți, trebuie să plecăm!
Domnilor, fie ca voiajul nostru să fie presărat cu agonie și chinuri
și să ne plângem de asta la bătrânețe.
- Ce-ar trebui să luăm? - Tot.
Ce te face să crezi că vrăjitoarele ne vor spune ceva?
Ne vor spune sau le voi omorî și pe ele.
Hai. Haideți, flăcăi.
- Ce e asta? - Las-o.
Nu ne lăsați la mila zeilor! Vă rugăm!
Nu plecați! Vă rugăm, rămâneți!
Stați aici. Vă rugăm. Vă rugăm! Ajutați-ne!
O să mâniați zeii și mai rău. Vă rugăm.
Sacrificați prințesa!
Vezi cum vorbești! Înapoi. Înapoi!
Te-ai gândi că ar fi recunoscători.
Nu ne puteți lăsa!
Poate s-au săturat să fie recunoscători.
Vești bune!
Eu și fratele meu ne-am hotărât
...să te urmăm în călătoria ta. Avem destui străini aici.
Îți putem fi de mare ajutor, crede-mă. Vei avea nevoie de noi.
Am nevoie de soldați, nu de vânători.
Care din soldații tăi știe tăia pielea de nepătruns
a leului din Nemeea?
Care dintre ei știe punctele slabe din armura unui centaur?
Care dintre ei știe ce jugulară să taie unei hidre cu 5 capete?
- Cea din mijloc. - Cea din mijloc. Bine ghicit.
Eu și fratele meu știm să ucidem.
- Ne place. - Dacă puteți ține pasul
și nu vă deranjează să muriți, veniți.
Moartea ar trebui să se teamă de noi.
Rege Acrisiu...
Nu există niciun Acrisiu.
Doar Calibos.
Avem un dușman comun.
- Pe Zeus. - Zeus.
Fratele meu.
Ce vrei de la mine?
Sămânța lui Zeus din soția ta a supraviețuit.
Copilul rușinii tale.
Perseu.
Trăiește?
Ți-ai ucis soția în zadar.
Acum Perseu pornește din Argos ca să mă distrugă.
Trebuie să moară.
- Ce vrei să fac? - Zeus trebuie să creadă că-l slujesc,
dar eu devin tot mai puternic.
Până voi avea întreaga putere...
tu vei fi arma mea.
Vino.
Folosește asta.
Omoară-l pe Perseu pentru mine.
Și eu îl voi distruge pe Zeus pentru tine.
Te slujesc.
Băiatul va muri.
Cât de departe e?
Patru zile până la vrăjitoare.
Patru zile? Sunt deja obosit.
Ține, folosește asta.
Vrei să așteptăm?
Chiar ești pescar.
Să-l fi văzut pe tatăl meu.
Tu...
Adu-ți arma.
Ai mai mânuit o sabie până acum?
- Nu a fost nevoie. - Am înțeles.
Piciorul stâng în față.
Mișcările trebuie să fie fluide.
Arma face parte din tine.
Ca acul unei viespi.
Fii concentrat.
Fii atent la ce e în jurul tău.
Menține-ți echilibrul tot timpul.
Când cazi...
mori.
Ridică-te.
Nu!
Ai sânge de zeu în tine.
Să aduci asta.
Sfârșitul lecției.
Perseu.
Un dar de la zei.
- Făurită în Olimp. - De ce?
Primește-o.
Pot face asta ca om.
Așa că e a ta.
Dlor, aduceți-l înapoi pe salvatorul nostru.
Pegas.
Niciun om n-a călărit vreodată vreunul.
E un mesaj.
Ne privesc.
Perseu!
De ce trebuie să fie mereu...?
Ascultă!
Ajutați-mă!
Duhnești a tatăl tău.
- Cine era? - Nu știu. Hai să-l întrebăm.
Las-o baltă.
Nu. Ne despărțim.
Ia urma sângelui.
Haide!
Priviți! Sângele lui.
Ești mulțumit acum?
Atacați!
Stai! Stai!
Ce e aia?
Haide!
Ixas!
Suliță!
Draco!
Mai repede!
Haideți, haideți!
Hai! Sari!
Fugiți!
- Înapoi! Înapoi! Înapoi, înapoi! - Mai sunt!
- Fugiți! - Toată lumea, spate-n spate!
Rămâneți pe poziție.
- Încă trei! - Pe toți zeii, sunt mai mari.
Ce sunt?
Djinn.
M-am luptat cu ei în legiune.
Ăsta e deșertul lor.
- Dușmani? - Bănuiam eu.
Nu sunt umani. Nu mai sunt. Vrăjitori de deșert, ucigași.
- Cineva ar trebui să le mulțumească. - Ce?!
- Ce e? - Venin. De la Hades.
- Roagă-te la Zeus să-ți dea putere. - Nu!
Roagă-te naibii la tatăl tău.
Auzi-mi rugăciunea. Protejează-ți și vindecă-ți fiul.
- Nu! - Te rog, Zeus, ascultă-mă.
Vreți niște pâine?
- Mulțumesc. - Mulțumesc.
- Te rog. - Ia niște pâine.
Poftim.
- Pentru tine. - Te rog.
Nu.
Trebuie să ne întoarcem inimile către Hades!
E singura cale!
Frați și surori!
Veniți la mine! Veniți!
Știu cum să scăpăm de nenorocire.
Hades a cerut prințesa.
Sacrificați una ca orașul să supraviețuiască.
De ce rămân tăcuți în timp ce noi suferim?
De ce apără femeia a cărei moarte ne-ar salva?
E mai bună decât oricare dintre voi?
Multă vreme l-am venerat pe Zeus din Argos.
Însă Hades este cel care ne oferă acum salvarea.
Trebuie să ne rugăm la cel care ne-a arătat păcatul nostru
și care ne oferă izbăvirea...
prin sânge.
Obol pentru luntraș.
Când sunt răniți în luptă,
își înlocuiesc membrele cu cărbune și magie neagră.
Nu simt nicio durere.
Trăiesc sute de ani.
Ăla cât are?
Nu-mi pasă. N-am încredere în ei.
Arzi.
Bea asta.
Mai aduc apă.
Haide!
Ai grijă!
Ce?
Ce spune?
Djinn-ii l-au așteptat mulți ani pe cel care să-i elibereze de zei.
- Zice că nu e prietenul oamenilor. - Nu mai spune.
Dar singurul mod de a-l ajuta pe Perseu e împreună.
Draco...
Uite.
Împreună.
- Nu e gata să călătorească încă. - Timpul se scurge, lo.
- O fi semizeu, dar tot e muritor. - Te simți mai bine?
- Da, un pic. - Bine.
Orgoliul tău îmi ucide oamenii!
- Ți s-au dat daruri. Folosește-le. - Darurile alea sunt o capcană!
- Nu-mi pasă ce sunt. Folosește-le. - Nu!
Nu voi folosi sabia și nimic din ce-mi dau ei!
Deci vom continua să murim.
Nu pot deveni ca ei.
Dacă fac asta, o fac ca om.
Dar nu ești doar un om.
Aleg să fiu.
Un om nu poate face asta, Perseu.
Cine spune?
Zeii?
Dacă aș avea darurile tale...
Când ai nevoie de sabie, e în desaga mea.
Îi călăresc.
Tocmai au încercat să ne omoare. Eu nu mă sui pe ei.
Nemaipomenit.
Ce așteptați?
Trebuie să recuperăm timpul pierdut.
Stăm bine ca timp.
Nu destul de bine. Se apropie eclipsa.
Cât de aproape suntem de Munții Norn?
Mai sunt două zile până ajungem la vrăjitoare.
Mie mi se face rău.
Crede-mă, e mai bine să fii pe unul decât în unul.
De ce nu zâmbești niciodată?
Când o să scuip zeii în față,
atunci am să zâmbesc.
- Ce loc e ăsta? - Grădina din Stygia.
Aici i-a învins krakenul pe titani.
Așa va arăta Argos, când vom eșua.
Cu fiecare pas făcut, insultăm zeii.
- Bine. - Perseu...
Întreabă doar ce trebuie să știi. Nimic mai mult.
Bineînțeles.
Vizitatori!
- Cine e? - Vizitatori!
Am ochiul.
- Dă-mi-l. - Cine e?
Cine e? Cine e?
Ochiul... Dă-mi-l.
Perseu, nu.
N-am venit aici să ne luptăm.
- Avem doar o întrebare. - Tânărul Perseu...
- Fiul lui Zeus. - Atât de viguros.
- Perseu... - Mai aproape.
O îmbucătură mică.
- Carne de zeu. - Carne de zeu.
- Vrăjitoareo! Nu! - Ușor.
Carne stătută, dnelor.
Care dintre voi îmi va răspunde la întrebare?
Vrei să știi despre kraken.
- Întreabă. - Cum să-l omori...
- Întocmai. - O călătorie irosită.
Krakenul nu se teme de nicio armă.
Trebuie să aibă o slăbiciune.
Poate.
Însă cunoștințele cer răsplată!
- Sacrificiu! - Sacrificiu!
- Eusebiu! - Ai grijă!
- Atenție! - Ixas, trage!
- Ajutor! - Ochiul!
- Dați-i drumul! Fă-o! - N-ai îndrăzni.
Nu putem vedea răspunsurile fără ochi!
Dați-i drumul!
Acum răspundeți la întrebare!
Cum omorâm krakenul?
Există o soluție.
Dar e una imposibilă.
Gorgona, Meduza.
Meduza.
Orice e din carne e ucis de privirea ei.
Temnița ei se află dincolo de râul Stix,
...la marginea lumii de dincolo. Un titan împotriva altui titan.
Nu e de niciun folos împotriva krakenului. N-o putem controla.
Atunci îi luăm capul.
- Deștept băiat. - Acum ochiul. Dă-ne ochiul!
- Ochiul. - Ochiul.
Unde e?
Dar așteaptă. Asta nu e tot. Nu vrei să știi mai multe?
Perseu, nu.
- Spune-i. - Spune-i.
Ce?
Călătoria ta nu se sfârșește bine.
Soarta a grăit.
O să mori, fiu al lui Zeus!
E o minciună. Vino!
Stă scris în istorie.
Perseu...
o să mori.
De ce ne părăsesc djinn-ii?
Cred că vom muri toți. E profeția.
Cine ești tu?!
Ei bine... Poți să-mi spui tată.
- Dacă vrei. - Tatăl meu e mort.
A fost ucis de un zeu.
O victimă nefericită într-un război iscat de oameni.
Nu oamenii mi-au omorât familia, ci fratele tău.
Ai auzit profeția vrăjitoarelor.
N-o să înfrângi krakenul, cu atât mai puțin pe Hades.
Dacă-ți continui călătoria, vei muri și Argos tot va cădea.
Dacă ești așa sigur, ce cauți aici?
Vreau să-ți ofer adăpost.
Ai sângele meu, Perseu, și asta te face zeu.
E timpul să fii în Olimp și să trăiești ca unul.
Prefer să mor în noroi cu oamenii ăia decât să trăiesc veșnic ca zeu.
Băiat nesăbuit...
Întreaga existență a omului e un dar al bunăvoinței mele.
Pentru cineva care a creat omul,
nu știi prea multe despre noi.
Trăim,
luptăm și murim
unii pentru alții, nu pentru tine.
Spune-i lui Hades că o să ne vedem curând.
- N-o să-ți ofer asta din nou. - Bine.
Că n-aș vrea să te refuz de două ori.
Perseu...
Așteaptă.
E scump acolo unde mergi.
Kucuk a făurit scutul ăsta din scorpion.
Mai rezistent și mai ușor decât orice metal.
Un obiect de înaltă calitate foarte rar.
Putem lupta oriunde.
Însă nu și în lumea de dincolo.
Da.
Noroc, pescarule.
Am auzit toți ce au spus vrăjitoarele.
Dar putem dovedi că s-au înșelat.
Am nevoie de ajutorul vostru.
Nu zeii m-au salvat acolo.
Dacă tu crezi că avem o șansă...
Mie oricum nu-mi plăcea Argos prea mult.
Eu știu drumul.
Atunci mergem în lumea de dincolo. O omorâm pe Meduza.
- Și acum? - Îl așteptăm pe Caron.
Caron trece dincolo doar morții.
Voluntari?
Cap, înotăm.
Obol pentru luntraș.
Și ce se întâmplă când ajungem acolo?
Doar o altă fiară de ucis.
O fiară?
Meduza a fost frumoasă cândva.
Atât de frumoasă, încât l-a ispitit pe Poseidon.
Când a venit după ea,
a fugit la templul Atenei, gândindu-se că zeița avea s-o protejeze.
N-a făcut-o.
Poseidon a avut-o pe podeaua rece.
S-a rugat la Atena s-o mângâie,
dar zeița n-a simțit decât dezgust.
A avut grijă ca nimeni să n-o mai dorească pe Meduza vreodată.
O singură privire la creatura care a devenit împietrește pe oricine.
Nu vă pot ajuta acolo. Mă împiedică un blestem.
A fost consolarea Atenei pentru Meduza
ca aceasta să nu facă rău femeilor.
Numai bărbații au voie în templu.
Deși niciunul n-a mai ieșit de acolo.
Meduza are o coadă și așa o s-o folosească.
Ascultă...
Ascultă-i mușchii încordându-se.
Miroase-i pielea.
Simte-i foamea în pântece.
Meduza te-a omorât de două ori deja.
Crezi că o să-ți înmâneze capul ei? Nu va fi curtenitoare.
O privire în ochii ei și ai să fii împietrit.
Bine.
- Nu te delecta prea mult. - Încerc să te ajut să rămâi în viață.
Nu te uita la mine.
Potolește-ți furia.
Ne apropiem de culcușul Meduzei.
N-am crezut niciodată că o să ajung aici.
Pe cine ai pierdut?
Pe fiica mea.
A fost luată la aniversarea de 16 ani.
Târâtă până aici.
Presimt că am s-o văd în curând.
Ne-ai adus până aici. Hai să mergem până la capăt.
- Câte monede ai, Perseu? - Doar una.
N-am cunoscut decât un singur om mare în viața mea.
Pe tatăl meu.
Acum mai știu patru.
Și o femeie.
Și orice naiba ești tu.
Știu că ne e tuturor frică.
Dar tatăl meu mi-a spus
că într-o zi, cineva va trebui să ia atitudine.
Într-o zi, cineva va trebui să spună "de ajuns".
Asta ar putea fi ziua aceea.
Aveți încredere în simțurile voastre.
Nu vă uitați în ochii viperei ăleia.
- Nu prea inspiră încredere. - Liniște.
- Ascultați. - Eusebiu...
Ține ochii în pământ.
Începem!
Solon!
Nu vă opriți!
Flancați-o.
- Draco. - Mergeți!
Eusebiu, urmează-mă!
Ține-te!
Eusebiu...
Nu uita ce a spus Perseu.
Privirea jos!
Ixas, nu.
Privirea jos.
Unde ești?!
Unde ești?
Eusebiu...
Du-te!
Stai aici.
O s-o ademenesc să iasă.
Pregătește-te!
Acum!
Împreună.
Să știe că oamenii au făcut asta.
Doar eu și cu tine, fiu al lui Zeus.
Perseu...
Nu deveni unul din ei.
Io, sunt aici.
Nu e timp.
Eclipsa.
Perseu, trebuie să pleci până nu e prea târziu.
Nu plec nicăieri.
Soarta mea e sigură.
Dar soarta Argos-ului e încă în mâinile tale.
Toată viața mi-ai fost alături.
Nu m-ai părăsit niciodată.
Nu te pot lăsa.
Bucata asta de călătorie trebuie s-o faci singur.
Perseu,
tu nu ești doar în parte om, în parte zeu.
Ești cel mai bun din ambele.
Totul o să fie bine.
Frate...
E timpul ca muritorii să plătească.
Copilul meu așteaptă să-ți facă voia.
Lăsați-ne.
Eliberează krakenul!
Vine krakenul!
Suferința noastră va lua sfârșit când fiara va fi sătulă!
Ne va lua pe noi...
...sau o va lua pe Andromeda?!
Pe Andromeda!
Numele meu îl strigă.
Asta nu poate continua.
- Înapoi! - Înapoi!
Uitați! Krakenul! Ajutați-ne!
Andromeda!
Hades, ne sacrificăm prințesa în numele tău!
Vine, frați și surori!
Argos a căzut.
Te simți mai puternic, frate?
Ai crezut că krakenul o să-ți aducă rugăciunile lor.
Dar krakenul e copilul meu. Mă hrănește numai pe mine.
Eu comand Olimpul. Nu uita pe cine slujești!
Mă slujesc pe mine.
Am făcut-o de când m-ai înșelat.
M-ai trimis în lumea de dincolo ca să fiu urât,
în timp ce tu te-ai scăldat în dragostea lor.
Avem nevoie de dragostea oamenilor.
Nu, tu ai nevoie de ea.
Eu supraviețuiesc din frica lor.
Domnia ta s-a sfârșit, frate Zeus.
Ai să privești cum răzbunătorul meu binecuvântat le devorează speranțele.
Și, în sfârșit, ai să-mi cunoști suferința.
Mai există un semizeu în Argos,
frate.
Perseu.
Sacul! Haide!
Hei! Pescarule!
Haide!
Nu!
Sunt zeu.
Voi trăi veșnic.
Dar nu aici.
Bărcile vin după noi.
După tine. Nu după mine.
Nu vrei să rămâi, nu?
Perseu, Argos are nevoie de un conducător.
Nu pot fi rege.
Te slujesc mai bine ca om.
Tu vei fi o regină desăvârșită pentru ei.
Olimpul îți datorează recunoștința sa.
Și eu la fel.
Hades e în viață.
E doar trimis în lumea de dincolo.
Așteptând momentul prielnic.
Așteptând ca oamenii să devină slabi, el devenind astfel mai puternic.
Omenirea deține cheia ridicării lui Hades.
Așa a fost întotdeauna.
Așadar o să-l mai vedem.
Da.
Dar acum lumea știe că un om îl poate opri.
Firește, ai avut ceva ajutor.
O sabie, pe Pegas...
Am vrut ca oamenii să ne venereze din nou, dar nu cu prețul unui fiu.
Aproape că e uman din partea ta.
Bănuiesc că nu vrei să te răzgândești și să-ți iei locul printre noi.
Am tot ce-mi trebuie chiar aici.
Poate nu vrei să fii zeu, Perseu,
dar după isprăvi ca ale tale, oamenii te vor venera.
Fii bun cu ei.
Fii mai bun decât am fost noi.
Și dacă ții morțiș să continui această existență lumească,
n-am să te las s-o faci singur.
În fond, ești fiul lui Zeus.
ÎNFRUNTAREA TITANILOR
SubRip by iName www titrari ro